שמי ריצירד.
מה עוד אתם צריכים לדעת?
משהו על משפחתי ומאיפה באתי. זה לא משנה?
לא אחרי שחוצים את האוקיינוס, ומתנתקים
בחיפוש אחרי משהו יפה יותר. משהו מרגש יותר,
כן, אני מודה. משהו מסוכן יותר,
אחרי 8 1 שעות במטוס, 3 סרטים מטופשים, שתי ארוחות מפלסטיק
שש בירות ואף לא, רגע אחד של שינה
נחתי סוף סוף בבנגקוק.
רוצה ללכת למפל? לשוק הצף. ?005, 1..
זה זול בשבילך. קדימה, בוא,
-מחפש מלון? -אני אסתדר. אמצא מקום בעצמי. תודה,
-מה אתה רוצה. -זהו זה?
בנגקוק, עיר הבילויים. השער לדרום מזרח אסיה,
דולרים ומארקים הופכים. לשעונים מזויפים ולצלקות
הרעבים באים הנה לאכול.
-רוצה לשתות דם של נחש. -דם של נחש? -כן?
-לא, תודה? -מה לא בסדר עם זה.
-הרעיון לא מוצא חן בעיניי? -אולי אתה מפחד.
-מפחד ממשהו חדש. -הרעיון לא נראה לי?
כמו כל התיירים. רוצה שהכול. יהיה בטוח, כמו באמריקה
אל תסרבו להזמנות, אל תתנגדו. לדברים לא מוכרים
הקפידו להיות מנומסים.
רבותיי. זה היה מעולה,
ואל תשארו במקום. שאינכם רצויים בו
שמרו על ראש פתוח. ותשאבו את החוויות
אם זה יכאב. הכאב בטח משתלם,
-ערב טוב. -שלום. -יש חדר? -כן.
אבל כולם חושבים. אותו דבר
כולנו נסענו אלפי קילומטרים כדי לצפות בטלוויזיה
במלון עם כל הנוחיות שיש בבית. עליך לשאול את עצמך
מה הטעם בזה?
-בבקשה. -תודה.
-ערב טוב. -ערב טוב.
לילה טוב.
ובאשר לנסיעה לבד, לכל הרוחות...
אם כך זה צריך להיות. כך זה יהיה,
החוף
כולכם מאושרים, כולכם מבלים! לכו להזדיין?
טפילים בני זונות! טפילים!
יופי, סרטנים. סרטנים בני זונות,
סיני ענק שזולל. את העולם כולו
היי, אתה!
-יש לך משהו לעשן. -לא. -אין בעיה?
יש לי המון חומר.
-מבין אותי. -כן?
-לא נכון. -אתה צודק, אני לא מבין.
זה טוב יותר.
תודה.
זה היה החוף, אתה מבין. ..החוף?
החוף היה יפה מדי, יותר מדי תחושות. ניסיתי לשלוט בזה
אבל זה נשפך ונשפך. וגואה
הוא נמצא על אי.
והאי הזה מושלם.
ממש שלמות. אני לא מדבר. על משהו יינחמדיי
זה משהו אמיתי!
החוף הזה מושלם.
כמו לגונה.
לגונת גיאות סגורה. בין צוקים. היא סודית לגמרי
ממש אסורה.
לאיש אסור ללכת לשם! לעולם.
אבל כמה אנשים הלכו לשם פעם. נשים וגברים עם אידיאלים,
אני לא מדבר על. טיילים מאוננים
-אתה מאמין במקום הזה. -לא?
אבל אתה בטח תגיד לי? שעליי להאמין בו, נכון
לא משנה מה אני חושב. הכול תלוי בך.
אידיאלים! היינו סתם טפילים?
הסיני האדיר.
אני הייתי זה. שניסה למצוא תרופה
מחפש התרופה. אמרתי להם, ייאתם חייבים לעזוב:
ייאתם חייבים לעזוב את המקום הזה.יי
אבל הם לא הקשיבו.
אני לא רוצה להעליב אותך,
אבל אתה דפוק בשכל? נכון,
הנה, ריצירד.
היה נעים מאוד. להכיר אותך
גם אותך.
היזהרי. ..חשמל...
גבירתי. ..גבירתי,
הירגע. אל תדאג,
יש לך מכתב.
-מה. -מכתב על הדלת?
החוף מפרץ תאילנד
לא יכול להיות. ..את,
הלו?
אתה מקווה ואתה חולם
אבל אינך מאמין שמשהו. יקרה לך
לא כמו שזה. קורה בסרטים
וכאשר זה קורה, אתה רוצה. שההרגשה תהיה שונה
יותר מהבטן. אמיתית יותר,
חיכיתי שזה יכה בי
אבל זה לא קרה.
שמו מר דאפי דאק. ארץ לידה: ארץ לעולם לא.
זה הורס לנו. את כל הניירת
השוטרים כעסו כי היה לו. דרכון מזויף
קדימה. תחתום על ההצהרה,
זה בסדר. כתוב שחתך את הוורידים.
הוא היה מת. כשמצאת אותו
לא שאלו אותי על המפה...
אז לא סיפרתי להם.
שיהיה לך יום יפה.
בהצלחה. ..סליחה.
אולי האי אפילו לא קיים.
וגם אם הוא קיים, אני לא. יודע אם נוכל ללכת לשם
תהיתי אם תרצו לבוא אתי. זה הכול.
רוצים לצאת למסע?
טיול? נסיעה?
החברה שלך ואני? שניכם ואני יחד?
אני מדבר על האי הסודי...
-שלום. -שלום.
הכול מנסים לעשות משהו שונה. ובסוף עושים אותו דבר
הבנתי שאין לי מושג. איך להגיע לשם
אבל אטיין, אני חייב להודות. שהוא היה מעולה
הוא ארגן הכול, כרטיסים. לוחות זמנים... את כל המסע,
מבנגקוק לסורא תאני.
מסורא תאני לנא תון. מנא תון לציוונג,
008 קילומטרים ב-24 שעות.
וזה עלה פחות. מ-400 באט
תסמכו עליי. זו עסקה מעולה,
נסענו אל הבלתי נודע. בדרך. עברנו במסלול התיירים הרגיל
-הכול בסדר, זה סגור. מחר. בבוקר, 800, 1 באט. -נפלא
יש בעיה אחת. הוא לא ייקח אותנו לאי עצמו:
יש שם שמורה ואסור. לנסוע לשם
-נוכל לשוט לאי הזה וללון! לילה אחד. -האי הלא נכון
אני יודע.
איך נגיע מכאן לכאן?
-נשחה? -נשחה.
כן, נשאיר את התרמילים באי. הזה ונשחה
אתה יודע לשחות? נכון, ריצירד,
-מובן שאני יודע לשחות. -אז אין בעיה.
מה המרחק?
-קילומטר או שניים. -זה לא רחוק כלל.
די עם זה, ריצירד. זה כדאי.
הרפתקה. רק שלושתנו.
אתה יודע לשחות? מובן שכן. אני צרפתי ויש לי חברה יפה.
-לכל הרוחות? -ננעלת בחוץ!
-כן. -איבדת את המפתח. -כן?
-באסה. -נכון.
רוצה איזו בירה?
-עדיף לך בלעדיה -סמי, איך אתה יודע.
-אם עדיף לו? לא פגשת אותה. -אני מנסה לעודד אותו.
-זו לא בעיה. -רואה, זף? זו לא בעיה.
-החליפו נושא. -טוב.
נדבר על איך כל יום. אתה מבלה שעה מול המראה
יופי. אני מכיר אחד שמנגב. את התחת שלו בעלים
הוא חושב שהוא בקומנדו. שכה אני אחיה.
טוב, שיהיה.
אתה מכיר את הסיפור על? עכבר קנטקי המטוגן
אישה נגסה בעוף? והתברר שזה עכבר. נכון
-כן. -עכבר. -זו אגדה עירונית.
זה תמיד קורה לחבר של חבר. של מישהו אחר
-אז מה. ..-אז?
מסתובבת כאן אגדה עירונית.
על חוף אחד? כן.
זה חוף מושלם. הוא נמצא על אי.
מוסתר מהים. תאר לעצמך. חול לבן ונקי,
-מים צלולים, עצי דקל. ..-עם קוקוסים. והדבר הכי טוב.
יש שם מספיק סמים לכל יום! מימי חייך
עשב מטורף!
רק אנשים ספורים יודעים היכן. האי, והם שומרים על כך בסוד
איש לא פגש אותם, רק מישהו? שפגש אותם. מבין למה הכוונה
-כמו העכבר. -עליי להודות שלו היה לי מפתח למקום כזה
הייתי שומר אותו לעצמי. לא. תרצה שכל טמבל בתאילנד יופיע
מה דעתך על הסיפור? ריצירד,
זה סיפור טוב.
היי, אתה. הבאתי את המפתח שלך,
ידעתי שזה לא חלק מהתוכנית. החלטתי להשאיר עותק מהמפה.
זו לא ההחלטה הכי טובה, שקיבלתי
אמרתי לעצמי שמטיילים. מפיצים בשורות
אבל האמת היא, שהייתי כמו כל האחרים
פחדתי מהבלתי מוכר. להוט. לקחת אתי חתיכה מהבית
-ריצירד? -אתה מוכן?
כן, אני בא.
קדימה.
-פרנסואז. -אטיין יכעס אם אעיר אותו?
הוא חושב שזה בזבוז זמן. לצלם את השמים
-גם אני חושב כך? -כן.
הסתכל.
לילה אחד אצלם את. התצלום המושלם
שלום...
את יודעת שבאינסופיות החלל
יש אולי עוד כוכב לכת,
בדיוק כמו זה, שבו הכפילה. שלך מצלמת אותנו
בעצם את מצלמת את עצמך. ביקום מקביל
לא ייאמן.
כן. יש שם אינספור עולמות.
כל מה שאת רוצה. קורה שם
ריצירד, יודע משהו אלה השטויות היומרניות?
שאמריקנים אומרים לצרפתיות. שהם רוצים לשכב איתן
אלוהים אדירים, מצטער. חשבתי שזה היה די טוב.
אלה סתם השמים, ריצירד. בוא וננסה.
אחת, שתיים, שלוש, ארבע...
כשמתאהבים במישהי, תמצא. סיבה להאמין שהיא מתאימה לך
זו לא צריכה להיות. סיבה טובה
למשל. היא מצלמת את השמים בלילה,
בטווח הארוך, זה מנהג מעצבן, שיגרום לכם להיפרד
אבל בערפל ההידלקות, זה. בדיוק מה שחיפשת כל חייך
-קילומטר אחד. -שניים.
-ריצירד. -לא יודע, אני אמריקני?
-אז מה? -אנחנו חושבים? במיילים. -כמה מיילים
לא יודע. זה נראה רחוק.
רחוק מדי. אנחנו נטבע.
-אם לא ננסה, לא נדע. -נכון.
קדימה.
-אתם בסדר. -כן, אנחנו בסדר. -כן?
אני חושב שזה. אמצע הדרך
-לכל הרוחות, ריצירד? -מה.
-ראיתי סנפיר גב! -מה? אתה מתלוצץ? -לא, לא.
-סנפיר גב? -של כריש.
לא יודע, שם. כמאה מטרים מכאן,
-הוא היה גדול. -כן?
-מה אתה מצפה שאעשה. -לא כלום. רציתי שתדע?
-האמת, הייתי מעדיף לא. לדעת. -טוב, מצטער
עכשיו מאוחר מדי? נכון,
פרנסואז! היא נעלמה,
אלוהים אדירים? מה קרה.
משהו משך אותה. מתחת למים
פרנסואז. פרנסואז! לא רואה אותה!
-לכל הרוחות. -זו השקית שלה.
היה שם כריש? ראית כריש, אטיין?
לא יודע! לא יודע,
לכל הרוחות!
מה?
לכל הרוחות.
אתם האירופאים, ממש מצחיקים! יש לכם חוש הומור נפלא.
אין פלא שהקומדיה שלכם. השתלטה על העולם
-מה עם מולייר! -מי? קפוץ לי?
בואו.
לזה אני קורא. המון סמים
היי...
טוב, טוב...
נלך לכאן, טוב. ..תשתקו, תשתקו?
היינו צריכים לחזור. אבל לא רציתי,
לא עכשיו. המשכתי להגיד. להם שנגיע לשם
שיסמכו עליי. זה גן עדן,
אם נרד כאן. נגיע לשם,
בואו.
-לכל הרוחות! -אלוהים אדירים!
לכל הרוחות!
-טוב? -מה טוב? -איך יורדים...
איך יורדים? מנין לי לדעת? אני צריך להחליט הכול?
-נקפוץ. -לעזאזל. רצית להיות המפקד, ריצירד,
לקחתי פיקוד כי אתה איבדת. את העשתונות, צרפתי שכמותך
כן, ותראה לאן. הובלת אותנו
-נקפוץ. -אם לא טוב לך? קח פיקוד, טוב, המפקד,
טוב, אעשה זאת.
הנה, נרד לשם.
-אפשר לקפוץ! -פרנסואז, תראי.
לא נקפוץ. אז תשכחי מזה. ..ובאשר לטיפוס.
זו הצעה אידיוטית.
-אתה קורא לי אידיוט. -זו רק ההתחלה?
-טוב, יא מזדיין, בו נעשה. את זה. -טוב, בן זונה
פרנסואז!
בואו, זה בסדר. זה לא מסוכן. בואו,
-תזרקו את התיקים. -טוב, נקפוץ.
לכל הרוחות.
ראית את זה! לכל הרוחות?
מזל טוב. עברה שעה עד שהעזתי. לעשות את זה
אבל הייתי לבדי, צריך להבין.
אולי כדאי שתבואו. לפגוש את סאל
אלוהים אדירים! אנחנו כאן,
אל תלך לשום מקום.
טוב, יופי. שלום, סוניה.
רועש במטבח.
-איך הולך? מה אוכלים? -דג, -לא יודע מה ציפינו למצוא.
אנשים שחיים במערה. ואולי כמה אנשים באוהלים,
אבל לא משהו כזה.
-מה נשמע קיטי. -גלגל אותם, אל תעשן?
כאילו הגענו. לעולם אבוד
מושבת טיילים שלמה. הם לא. סתם עוברים, הם חיים כאן
לפתע הבנתי שאפילו. לא הזמינו אותנו
-הבחור שצייר את המפה. ..-דאפי...
כן, הוא מת.
-לא יכול להיות. -כן, הוא. חתך את הוורידים במלון ברחי הקוואסן
-ראית את זה. -באתי אחר כך?
זה עצוב, הוא היה אחד. המייסדים של הקהילה שלנו
אבל הוא נכנס. לדיכאון
המשטרה לא ידעה מה לעשות. בגופה, בטח ישרפו אותו
הוא נתן מפה? לעוד מישהו
אני לא חושב.
ואתם, הראיתם את המפה? לעוד מישהו
-לא. -לא.
לא.
יופי.
אנו שומרים על. הפרטיות שלנו
שמעתם? שמעתם?
תראו את זה.
איזה יופי!
זה ממש יפה!
-אני רוצה לתת לך משהו. -תקשיבו.
מחר נרכב. על אופניים
ויקי...
-יפה מאוד, הלין! -יופי?
-קיטי! -זה קל מדי. -בחייך?
טוב, הנה...
-זה לא הכול. -לא ייאמן, הוא תרגל את זה.
ריצירד...
-כן! -כל הכבוד!
יש לך ייצוג...
זה נהיה העולם שלנו. האנשים נהיו המשפחה שלנו,
הבית היה מקום. שלא חושבים עליו
התמקמתי. מצאתי את ייעודי,
הרדיפה אחרי העינוגים.
סאל הייתה המנהיגה. אבל זה לא היה משהו רציני
לא הייתה אידיאולוגיה. או משהו כזה
זה היה אתר נופש לאנשים. שלא אוהבים אתרי נופש
אחדים מאתנו בונים. גם את. גן העדן צריך לעצב
שמרו על המקום בסוד במשך שנים. לא היה צורך לספר לאיש
הם היו עצמאיים.
מדי פעם מכרו מריחואנה. וקנו אורז
אנו מגדלים את שלנו, לא. גונבים מהחקלאים בצד השני
-הם יודעים שאתם כאן. -כן?
הם נשארים בצד שלהם. ואנחנו לא פולשים לשם
לפני כמה שנים אמרו שנוכל, להישאר כאן
אבל שלא נוכל להביא. הנה עוד אנשים
-זה מתאים לנו, -היה לכם מזל.
-המון מזל. -קיטי התעניין בשני דברים עיקריים:
תודה לאל על שני עמודי התווך. של התרבות: נצרות וקריקט
היו שם השוודים, כריסטו. סטן וקארל,
-אנחנו אוהבים לדוג. -כן, לדוג. -כן.
-בחורף אוהבים לעשות סקי. -כן. -כן.
אבל בתאילנד אין סקי.
אנחנו מחכים. שהדג יגיע
-תפסת! -לא?
-אמרתי לך, אני אספק? -די עם זה! -מה!
-לטבח קראו ייבלתי היגיינייי. -בואו נבשל.
כי הייתה לו. אובססיה לסבון
דגים דגים,
עדיין יש לי ריח של דגים.
היה מגוון של פעילויות. נופש וספורט
אטיין טוב בכדורגל, יכולתי. להיות טוב, לו רציתי..
-אבל אני לא רוצה? -על מה אתה מדבר.
-סתם מדבר? -יש לך חברה.
-כאן. -בכל מקום?
לא, למה?
סתם, מדברת.
זרוע ימין מעל למקל. נותרו? 3 כדורים. מישהו לא מבין
לא אהבתי את באגס, החבר. של סאל, הבנאי שלנו
ריצירד, אתה יכול? לעשות את זה
אתה יכול ליצור משהו?
אדם צריך שיהיה לו. כישרון בידיים
הנה, רבותיי.
בכל קהילה יש טקסים.
שלנו היה פשוט. האחרון שבא. מקעקע את הבא אחריו
זה כואב.
אנדי, התקרב.
קדימה, ריצירד.
פרנסואז, אטיין, ריצירד
בסך הכול זה היה. גן עדן, פרט לדבר אחד
התשוקה היא תשוקה. בכל מקום שאליו הולכים
השמש לא תגרום שתדהה. והגלים לא יסחפו אותה
פרנסואז.
אחת: היא מתגרה בך.
-על מה אתה מדבר. -שתיים: אינך מדבר צרפתית?
שלוש: הוא מדבר צרפתית. ..אפילו יותר מזה.
ארבע: הוא צרפתי.
חמש: הוא יותר טוב ממך בכדורגל.
ושש: אתה קצת מוזר.
יש בחורות שאוהבות את זה. אבל לא תרצה להיות אתן,
-באמת? -החברה האחרונה! שלך העיפה אותך. הייתה סיבה
-זה לא באשמתי. -ושבע. האגודלים שלך שריריים:
-מה זאת אומרת. -אתה משחק משחקי וידאו רבים?
זה סימן משמעותי. לחוסר התאמה
יש לי תחושה שאתה מנסה. להגיד לי משהו
איך לך סיכוי. כמו עוף מדמם בתאילנד.
-מבין את הכוונה. -תודה?
-תיהנה מהחוף ועזוב שטויות. -תודה רבה. -בבקשה.
לא, לא, אי אפשר! עזבו אותי.
-אני אטפל בזה. -לא רוצה. שתטפל בזה. -רק רגע
-אני צריך ללכת ליבשה? סאל! -מה העניין.
-רוצה ללכת לרופא שיניים. -כן?
אין סיכוי.
בחייך. זה יהיה מהנה,
-איך הולך, ריצירד. -בסדר, בסדר?
-זה בסדר מצדך. -כן?
יש לנו כאן סוד.
לפעמים אנשים זקוקים לכאב. כדי שהסוד יישמר
-גישה נפלאה. -אין בעיה.
עבודה יפה.
הרוג את הכאב!
שתה את זה.
-ריצירד... -כן? -רוצה לבוא אתי לחוף?
כן, בטח.
-אתה מאושר, ריצירד. -מאושר? כן?
אני חושב שכן. ..החוף הזה.
הוא ממש מושלם.
חושב שאני מתעלמת ממך?
לא.
אני מתעלמת, בגלל אטיין. קשה לי לבלות אתך.
אין סיבה מיוחדת. שתבלי אתי
מובן שיש. אני מחבבת אותך.
-סיפרת לאטיין. -לא?
זה הסוד שלנו.
-טוב. ..-תראה.
הנה, הפלנקטון! סרטנים,
כשמטרידים אותם. הם זוהרים. בוא,
בלילה ההוא הבטחנו לעצמנו. והאמנו שאיש לא יידע
-אני רוצה לדבר? -על מה.
-עליך ועל פרנסואז? -מה זאת אומרת.
אני רוצה שהיא. תהיה מאושרת
כן. בטח, כמו כולנו...
שתוק! שתוק, לכל הרוחות,
אם היא תהיה מאושרת אתך. אני לא אעצור בעדה,
אטיין, אני לא יודע. על מה אתה מדבר
לך להזדיין. אני יודע! טוב, אני יודע!
כולם יודעים.
קשה לראות את הדגים בגשם. הכבד ובאור הדליל
קשה לתפוס אותם. זה יכול להימשך כמה ימים.
לפעמים אנחנו רעבים.
תן לי את זה.
ריצירד.
ריצירד! ריצירד! צא מהמים!
אני לא שומע!
ואתם לא שומעים אותי!
טוב, טוב, טוב...
לפני שאתחיל, עליכם. לזכור כמה דברים
ראשית, יש לזכור. לשמור על קור רוח
הדבר השני. לא להראות פחד:
-למד אותנו. ..-בגלל שהכרישים...
הכרישים מריחים את. הפחד הזה
כמו שהם מריחים דם.
הכריש התקיף אותי. כפי שידעתי שיתקיף
כמו שיצר אותו הטבע, מלתעותיו פעורות:
ובהן שורות רבות של שיניים זוהרות מתחת למים
כמו יהלומים חדים הזנב חובט אנה ואנה.
בעודו מתפרץ לעבר הטרף.
כל חיי חלפו לנגד עיניי.
לא היה לי מה להציע. פרט לרפלקסים טהורים
רפלקסים טהורים והדחף האנושי הבסיסי לשרוד, שצועק:
יילא אמות היום!יי
וברגע ההוא ידעתי שמהמפגש. הזה יצא או אני או הכריש
הכריש ידע את זה. אני ידעתי את זה.
אלוהים אדירים, זה לא אישי.
כך פועל העולם, נכון. זה הטבע?
אם אני זוכר נכון...
בברק הסופי שבעיניו. היה בינינו רגע..
שבו הוא אמר, ייהיי, ריצירד:
ייתיהנה מארוחת הערביי.
מה זה?
מוזר להרוג כריש, נכון?
זה סתם דג גדול, באגס.
סתם דג גדול? אולי.
אולי כשהוא תינוק ועוד, לא למד להרוג
אולי אז זהו סתם דג גדול.
אבל כשזה כריש לבן וזועם. שטעם טעם דם אדם..
זה סיפור אחר.
יופי. מצטער, באגס.
זה רק אני. ואולי מזג האוויר? עייף את כולנו
אולי נשמע את הסיפור השונה? והמעניין שלך בפעם אחרת
-מעניין. -אינטרסנטו?
טים. ..הייגי...
-ליל מנוחה אוהבים צעירים! -שתוק.
לזמן מה אי אפשר היה! לפגוע באושרנו
טוב, הקשיבו...
יש לנו בעיה.
זה לא אסון, אבל כפי שאחדים מכם שמעו,
כמה שקי אורז. נפגעו מפטרייה
כי מחזיקים אותם. בצריף ההוא
מישהו יצטרך לבוא אתי העירה. לקנות עוד אורז
אל תתנדבו! כולכם יחד
-ריצירד? -כן?
-רוצה לבוא אתי לקופאנגן. -לא יודע?
-זאת אומרת... -אני אבוא. -אל תדאג, ריצירד יבוא.
-באמת? -מי חושב שריצירד? צריך לבוא אתי
כן, בהחלט!
טוב, אסע אתך לשם.
יופי.
ריצירד, אני רוצה משחת. שיניים ומברשת שיניים
-טוב. -בגד ים. וכובע חדש
ריצירד, מאה כדורי אספירין, מאה כדורי פרצטמול,
שש חבילות טמפונים,
ארבע סוללות. ועשרים קונדומים
-שיהיה ארבעים. -ובקבוק וודקה...
שש חפיסות שוקולד,
-ארבע חבילות טמפונים בגדלים. שונים. -תריח את זה
זה כבר חלק ממני. אני נהיה כמו דג.
סבון רגיל של אנשים רגילים. הוא סתם בזבוז זמן
-אני צריך משהו רעיל. תעשייתי! -טוב,
קופסת שימורים של! בשר בטעם קארי. טעים
-טעים. -כמה סוללות קטנות שתמצא.
ועיתון דיילי טלגרף.
כדי לדעת מה קורה. בקריקט
-מלא את השקית בנייר טואלט? רך. -נייר טואלט רך
תה יסמין, משחת טייגר, שמן עץ התה, שמן לאמבט,
-אקונומיקה. ..-מרכך שיער, קרם לחות...
-משהו שעשוי מסוכר. - 12 חפיסות נייר ריזלה.
-כמון, זעפרן, קינמון. ..-דיאודורנט, מסיר איפור...
מה אתה רוצה?
טוב...
כשתגיע לשם שמור את הידיים. שלך לעצמך ואת הזין במכנסיים
לכל הרוחות!
רציתי להיות במקום ממוזג, ולשתות בירה
אבל כשהגענו לקופאנגן
רציתי לצאת משם בתוך רגע אחד.
הבנתי בבירור. מדוע אנחנו מיוחדים כל כך
מדוע שמרנו על. הסוד שלנו
אחרת, הם היו הופכים את. האי למשהו כזה..
טפילים, סרטנים!
אוכלים את העולם כולו.
כמה חודשים, אולי אפילו שנה.
כן, באמת.
לא. טוב לי כאן. הכול שונה.
אמרתי שהכול שונה כאן. לא. אתקשר שוב.
אתקשר שוב, אני מבטיח.
טוב, גם אני מתגעגע אליכם. טוב.
טוב, בסדר. שלום.
שלום.
-איך זה להיות בעולם האמיתי. -הוא לא כמו שזכרתי אותו?
זה הולך ומידרדר. מפעם לפעם
זה באמת ריצירד!
-איך הולך. -שלום?
-סמי, בוא הנה. -שלום.
-מה העניינים! -בואו להכיר את האיש הגדול?
הילדה ואווה. זה ריצירד,
האיש עם המפה.
-כן. -היי, ריצירד. גם הן באות. הן באות איתנו.
עבר המון זמן, אבל ישבנו. בשקט, אתה יודע איך זה
תקשיבו. טעיתי,
-על מה אתה מדבר? -איזו טעות?
-תקשיבו, אין חוף. -לא ייאמן שרואים אותך.
אין חוף?
באמת, המפה הזו. היא הייתה מזויפת?
זה היה כמו שאמרתם. זה היה סתם סיפור,
-כן, בטח. -זו באמת אגדה.
האי לא קיים. ..המפה ההיא.
-היא מזויפת. אתם מבינים? -אתה עובד עלינו?
תן לי לנחש! זה ממש גן עדן...
-הוא לא קיים? -על מה אתה מדבר.
-הוא מנסה לעבוד... -אני! אומר לך לשכוח מזה, טמבל
זו הפעם האחרונה שאני! מזמין אותך לבירה
-אמרת להם לאן אתה הולך. -כן?
-הם ראו את המפה. -כן?
-יש להם עותק. -לא?
טוב.
נוכל להירגע מעט.
לא מאמינה שהם הטיפוסים. שינסו להגיע לשם
אבל לא כדאי שנספר. למישהו על זה
כדאי שנשמור. את זה בינינו
-תודה. -אין בעד מה.
אני הולכת לשחק ביליארד. עם סומט
סומט? סנוקר?
לך לחדר. וחמם את המיטה
סאל? סאל?
-יש לי שאלה. -זה היה טוב מאוד.
לא בקשר לזה. בקשר לבאגס.
טוב, זה ככה:
באגס הוא החבר שלי. בן הזוג שלי,
טוב? אתה סתם מישהו. ששכבתי איתו
-בסדר. -זה בסדר גמור?
טוב. עכשיו לך לישון,
אולי ארצה לשכב אתך שוב. לפני ארוחת הבוקר
זו הייתה עסקה, היא. לא תספר לאיש על המפה
שילמתי תמורת שתיקתה. וקניתי את הזכות לחזור לשם
לא רציתי לחשוב. על המחיר האמיתי
טוב, ריצירד. מוכנים להרים,
טוב.
-תפסת את זה. -כן?
-ריצירד. הבעיה שלך נפתרה.
הנה האקונומיקה? מי רצה מסיר איפור.
-מהדורה מיוחדת... קח! -אני אוהב אותך! תודה.
-זה יחזיק מעמד חודש. -שקית ורודה בשבילך. -יופי.
הבאת סוללות?
-הנה. -יופי! -תודה. -סטן זה לך, כריסטו זה לך.
ריקרדו. תודה,
פחית קארי בשר.
מצלמה חד פעמית.
היא לא טובה כמו זו שהייתה, לך ותצטרכי לחכות לתמונות
-אבל מה זה משנה. -זה לא משנה. היא טובה.
-מה קרה? -איך היה?
הפלגת האורז. בלי בעיות?
-איך היה להיות עם סאל. -בסדר, הסתדרנו יפה?
יש אנשים שחושבים. שהיא נמשכת אליך
לא שמתי לב.
-לא קרה שום דבר. -מובן שלא?
-אתה מבטיח -שמחתי מאוד לחזור?
ולא רציתי לקלקל. את הרגע
כן, אני מבטיח.
התגעגעתי אלייך.
טוב, קדימה. ..נו כבר, בבקשה...
כולכם יחד! הצטופפו,
טוב, הצטופפו. ..עכשיו זוזו אחורה,
אחת, שתיים, שלוש!
התחלתי במקום. שבו הפסקתי
היה זה כאילו מעולם לא. נסעתי לקופאנגן
כמעט...
הוא מת! הוא מת!
,3 ,2 ,1 ,הקשיבו...
תשתקי כבר!
הוא מת. ..מת, מת.
הרגל שלי!
נוכל לקחת אותך לבית החולים. אבל אל תספר לאיש איפה היית,
צריכים לשמור על הסוד.
-מה הוא אמר? -שנביא. לו עזרה לכאן
הוא לא מוכן. להתקרב למים
אני מבינה, אבל לא נוכל. להביא לכאן איש. לא נוכל
-הביאו עזרה! הביאו עזרה! -אי אפשר, כריסטו!
אתה חייב ללכת. או שתישאר. כאן ותיקח סיכון
מישהו מתנגד?
מה הוא אמר?
הוא רוצה לדעת. מה קרה לחבר שלו
נאספנו כאן היום לחלוק. כבוד אחרון לסטן
ישמור האל על נשמתך ותנוח. בשלום לעולמים
נתגעגע אליך.
זה ממני ומכריסטו.
מנוחתך עדן.
מלורנצו.
שודדי הים הזקנים, הם חטפו אותי
מכרו אותי לספינות הסוחרים
דקות אחרי שהוציאו אותי
מבור חסר תחתית.
האל חיזק את ידי.
התקדמנו מדור לדור. ומחיל אל חיל
שירו כולכם. שירי חירות..
אחרי הלוויה ניסינו לחזור. לחיי השגרה, אבל זה לא הלך
עד מהרה התברר. שכריסטו הוא הבעיה
-עוד פעם! -שתוק כבר?
כשכריש מתקיף או כשקורה אסון. אחר, חשוב להיטרף ולמות
ואז יש לוויה, מישהו נושא. נאום ואומרים שהיית נפלא
-או שתחלים, ואז הכול שוכחים. מהסיפור. -לא יכול לסבול..
כריסטו, בבקשה. אווירה נפלאה.
החלם או מות.
ההמתנה מעצבנת. את האנשים
הקשיבו, אתם לא יכולים לעשות. את זה, זה מגעיל
-החזירו אותו. -טוב, זה! המקום. -חיות פרא
למה אתם עושים את זה. תגידו לי?
איך אתם יכולים. לעשות את זה
ריצירד?
בני זונות! בני זונות!
היה קל יותר לדון אותנו לכף. חובה לולא המעשה הועיל
אבל רחוק מהעין. רחוק מהלב
אחרי שנעלם. הרגשנו טוב יותר
על החוף קל להפנות. את הגב לדברים..
אבל לא תמיד קל לשכוח.
שלם להם בדולרים! זיין את הבנות שלהם והפוך את המקום
לארץ הפלאות!
ריצירד, בוא אתי.
היא מחזיקה במפה, או לא?
האם אתה עשית? את העותק הזה
לא איכפת לי מהשקרים. אבל המפה היא אסון,
האיכרים, זוכר את? האנשים עם הרובים
הם אמרו לנו לא להביא. הנה עוד אנשים
-ועכשיו נראה שאנחנו מחלקים. מדריכים! -נוכל להסביר
-נגיד שזה היה דאפי. ..-אנחנו יכולים להסביר.
-שב כאן כל יום עד שהם יגיעו? -כאן.
כן, כאן. וכשהם יגיעו. קח מהם את המפה,
-יקרה מה שיקרה, קח את המפה, -סאל, חכי רגע... תראי.
-הם יכולים להיות כאן כמה. שבועות. -נכון
ואתה תחכה להם כאן.
-מה אעשה כשיגיעו הנה. -קח את המפה?
אתה ציירת אותה ומסרת אותה. כעת תשיג אותה וסלק אותם.
סאל, תספרי לכולם? מה עשיתי
זה היה כמו קוץ בתחת. גם אני לא רציתי שיבואו הנה.
אבל מה היא רצתה שאעשה? שאגרש אותם?
שאאיים עליהם? איך?
עד שיגיעו הנה. אגווע ברעב,
סאל, זו את. ..סלקי את האור?
-אתה חזיר. -מה זה. לא יכולתי לעשות דבר?
-אני חייב להישאר כאן? -לא זה. -אז מה.
-אתה וסאל בקופאנגן. ..-אה, זה.
כן, היא סיפרה לכולם! אני האחרונה שגילתה.
לפחות היא מאמינה בכנות! לא כמוך,
פרנסואז? מה אני יכול להגיד,
שום דבר.
תודה. תודה שהחיים! שלי ממש מושלמים! יופי
לכל הרוחות! איזה אידיוט.
ידעתי שזה יקרה. אבל הייתי ממוטט,
זה הגיע לי. יכולתי לתת לה, את כל התירוצים שהיא רצתה
אבל זה לא היה משנה.
יופי...
בהתחלה חשבתי שאמות שם. שהעולם שלי יגיע לקצו.
אבל זה לא קרה.
עד מהרה מצאתי שיש דרכים. רבות להעסיק את עצמי
עד מהרה גיליתי שהאהבה, כמו אבל,
נעלמת ובמקומה בא. משהו מרגש יותר
החיים על הגבעה היו טובים. יותר. יכולתי לעשות כרצוני
לא הייתה תורנות דיג, לא. גינון, בלי הפרעות מאנשים
שיחקתי את המשחק שלי ולא. הייתה לי סיבה לחזור
נקודת בונוס
המשחק הסתיים? לנסות שנית.
טוב, אז שיחקתי סתם.
ככל שהייתי רחוק מן הקהילה. כך התגעגעתי אליה פחות,
מצאתי שחקנים חדשים, גם אם. הם לא ידעו את זה
היער הזה. היה השטח שלי
המשימה שלי. החזרת המפה:
אלה היו המגינים שלי.
רק אני ראיתי הכול מגבוה. איך הכול משתלב,
האי, אני,
הם. ..הפולשים,
הכול מחובר. הכול משחקים משחק אחד,
ובאמצע. אדם אחד,
דאפי.
היכנס.
תראה, ריצירד! וירוסים. סרטנים,
הסיני הגדול בולע את העולם. כאן! שם, על החוף.
ברחובות! שלם להם בדולרים! וזיין את הבנות שלהם
זה התחיל עם ארבעה! ארבעה, והם התרבו,
הגיע הזמן! לעצור אותם
לחזור לשנת אפס.
-שנת אפס? -אתה אתי או נגדי?
אני אתך עד הסוף! כן.
-ריצירד? -כן? -איפה היית.
מה אתה עושה בחושך?
-משפר את ראיית הלילה שלי? -בשביל מה.
-יודע על מה אני חושב הרבה. -אין לי מושג?
-על דאפי? -על דאפי.
-אני מעריץ אותו. -בקושי הכרת אותו.
נכון, אבל היה. לו סגנון
בוא...
בוא הנה. היכנס לשם.
הם מדברים עליך.
איזו מין עצה? אתה רוצה
הוא היה בודד. זה הכול,
-לא בודד, אני צריך לדעת? מה הבעיה אתו. -מה דעתכם
-מה הוא עושה כל היום. -הוא לא דג. -ולא עובד בגינה?
הוא גונב מאתנו אוכל....
נו? אתה שומע אותם?
התעשת, ריצירד. אתה לא יכול. לרוץ בחושך בלי לדבר עם איש
מה אתה משחק? מה קרה לך. היית בסדר לפני כמה שבועות?
ומה קורה אתך? תראה אותך? ואתה מדבר על דאפי!
הוא היה מטורף. הוא השתגע! הוא הלך.
ריצירד? אתה שומע מה שאני אומר לך,
אל תשתגע כמוהו. אתה מבין! אותי, אל תלך לשם
הישאר אתנו. חזור אלינו. אלה אנשים טובים.
לא מדברים על אנשים כל הזמן. מדברים עליך כי אתה דפוק.
אל תעשה את זה.
אני שולט במצב.
נראה שעכשיו אנחנו מחלקים! מדריכים
רוצה פטרייה?
לא, תודה, איני צריך עזרה. כדי לראות את הכתובת על הקיר
-טוב לשמוע את זה. -צריך. לשמור על ראש נקי
-זה הולך ומתקרב. -שנת אפס! -כל הכבוד?
יודע משהו? אתה הובלת אותי! אתה הראית לי את האמת,
לא משנה מה אני חושב. עכשיו הכול תלוי בך,
-לא אאכזב אותך. -ריצירד, לא רוצה להעליב אותך,
אבל אתה דפוק בראש? נכון,
היה נחמד להכיר. אותך, דאפי
יצאנו לפטרול בדלתא. לחפש ולהרוס,
לחפש ולהרוס בלי. ליצור מגע
הסגן אומר...
-צא לשם ומשוך את האש. ..-המפקד.
למה מחכים. בואו נזוז?
אין עוד הסבר. אנחנו בגן עדן לסמים.
נעשן שניים בבוקר! שניים בלילה,
שניים אחר הצהריים! ונרגיש נהדר
שתי סיגריות בשעת שלום. ושתיים בזמן מלחמה
שתי סיגריות לפני שאני. מעשן שתי סיגריות
שלום...
-אנחנו אמריקנים. -תיירים.
-אמריקנים. -הייתה לנו מפה.
ובאנו הנה, אבל טעינו. התבלבלנו בדרך,
אנחנו מצטערים. נלך,
כן, בואו נלך.
-צריך ללכת! -תן להם משהו! תן להם כסף.
הנה דולרים, כסף אמריקני? יש לי כסף אמריקני! רוצים!
כסף אמריקני! קחו?
יש לי שעון! הוא מנגן!
זו השנה השישית שלנו!
אני רוצה להביט, לעבר העתיד
כי על אף הבעיות, שהיו לנו לעתים
יש לנו מקור. עצום להשראה
אני לא מדברת רק. על האי, אני מדברת עליכם
בזכותכם המקום הזה! מתפקד. והוא מתפקד
ניסיתי לזכור מי הייתי. אבל לא הצלחתי,
לחיי האי! לחייכם!
-כל עוד אשאר כאן! -לחיי העתיד...
-לא אמצא אותו שוב.
בואי אתי, אני צריך לדבר. אתך, אני חייב לדבר אתך
-הקשיבי אליי, אני צריך! לדבר אתך! -עזוב אותי
הפסיקי, פרנסואז, הקשיבי! אני צריך לדבר אתך! הפסיקי!
לא אפגע בך, טוב. זה רק אני?
זה אני, ריצירד? זוכרת,
הבחור שלא יודע לשחק. כדורגל. זה שאין לו חברה
אני זוכרת.
נעדרתי לזמן מה. זה הכול.
אטיין, ממש פישלתי. 4 אנשים. נהרגו, לא יודע מה עוד יקרה
חייבים לעזוב עכשיו. שלושתנו.
-כמו קודם. -ריצירד. אני לא יכול לעזוב אותו.
-ניקח אותו. -תראה אותו. תראה אותו, ריצירד,
אי אפשר להזיז אותו. זהו נמק. הוא מתפשט.
הוא ימות.
חכו לי ליד הסירה.
כריסטו סבל כי לא הנחנו לשום דבר. לקלקל לנו את התענוג
באתר הנופש המושלם, אסור. ששום דבר יפריע להנאות
גם לא המוות.
אתם חושבים שאני רוצה לפגוע. בכם? אני חקלאי, זה הכול
אני עובד. ..אני שולח כסף למשפחה,
אם אנשים רבים יבואו לאי. אני בצרות,
לא אוכל לעבוד. לא אוכל לשלוח כסף למשפחה,
והמשפחה לא תוכל לאכול.
אמרתי שלא יבואו עוד אנשים. אבל עוד אנשים באו,
ואתם נתתם להם מפה!
עכשיו כולכם תלכו הביתה.
תשכחו מהאי הזה. תשכחו את תאילנד,
הבנתם?
-כן. -כן.
-לא! -מה! -לא?
לא נעזוב. זה גם הבית שלנו.
זה הבית שלנו. בנינו אותו. במו ידינו
לא נעזוב.
בחייך, סאל. ..סאל.
את עושה טעות גדולה.
באמת.
אם הוא אומר שעלינו לעזוב...
שתוק, ריצירד.
הכול באשמתך!
מי העתיק את המפה? ריצירד,
אתה!
אתה הנער החכם. זה שמתגנב כל הזמן,
עזוב אותו!
אתה משחק בנשק שלנו. ומביא הנה אנשים
אם אתם רוצים להישאר...
-אם אתם רוצים להישאר. ..-לא, לא...
לא, סאל.
סאל, לא! הקשיבי. אל תהיי מטורפת,
-את לא יכולה. -אל תהיי. מטורפת. הניחי את האקדח
אכזבת אותנו, ריצירד. המטת עלינו צרות.
-את לא יכולה, סאל! -תעצרו אותה.
שמישהו יעזור לי! קיטי!
-תעזבי! תעזבי, אל תהרגי! אותו, סאל! -תעזרו לי
-לכו תזדיינו! בני זונות. -לא, באגס. -קדימה, סאל.
-תעשי את זה. -את לא יכולה לעשות את זה.
-היא יכולה! שתוק, -אם תלחצי על ההדק, סאל!
הכול נגמר, ואת יודעת את זה, כי הפעם.
זה לא כמו כריסטו שנרקב ביער. בלי שאיש ראה אותו
זה לא כמו ארבעת האנשים. שראיתי איך הורגים אותם היום
הפעם כולם חייבים. להסתכל, סאל
הכול צריכים לראות מה דרוש. כדי לשמור על סוד גן העדן
-קדימה, תסתכלו! -שתוק. -תסתכלו איך סאל עושה את זה!
-שתוק! קדימה! -כן, סאל, עשי את זה!
-קדימה! -קדימה! -קדימה! כן!
תני להם שיראו את הדם. נראה איך יקבלו את זה!
לא!
הם יעמדו בזה!
לא, לא, לא!
לא!
המשחק נגמר. אבל היא לא תעזוב לעולם,
היא האמינה בזה יותר מדי. ולא יכלה להשתנות
ושם השארנו אותה.
ובאשר לשאר, לקחנו את, חטאינו וחזרנו הביתה
לאסוף את השברים. של מה שחיכה לנו שם
מובן שאתה לא יכול, לשכוח מה שעשית
אבל מסתגלים. ממשיכים הלאה,
שם: ריצירד :סיסמה.
-רוצה לשתות משהו. -לא, תודה?
ואני, אני מאמין עדיין בגן העדן
אבל כעת אני יודע שזה לא. מקום שאפשר לחפש אותו
לא חשוב לאן אתה הולך, העיקר. שאתה מרגיש שאתה שייך למשהו
ואם אתה, מוצא את הרגע הזה
הוא נמשך לעולמים.
יקום מקביל
באהבה, פרנסואז